Kvik, kom här.
- God dag, Boldt. God dag på er. - God dag, Larsen.
Du, Boldt, vad står på menyn i dag?
Det ser gott ut. Bäst att jag tar en sup till.
Där är 12.30 till Naestved.
Fede, ska du hem och se vad mor har till middag?
Där är din gode vän, Røde.
Bankdirektör Varnaes med fru. De ska med tåget.
De ska hämta. Fruns syster och barnen har varit på semester.
Boldt har kontakt med de finare kretsarna.
Den kontakten skulle ni vilja ha, Lauritz Jensen.
Røde intresserar sig inte för kvinnor, bara för politik.
- Här är vi. - Vem är det? Regitze!
- Är hon inte alltför tunt klädd? - Kom nu, Ulrik! - Han var här nyss.
- Tänk om han har fallit av tåget. - Vi ska bara hitta honom.
Men så leta då!
- Han är inte där. - Är det han här?
- Nej, det är det sannerligen inte. - Vad gör ni med min son?
Förlåt, men jag trodde...
- Men där har vi ju Ulrik. - Jag har låst mig inne!
Jag förbjuder alla att röra honom. Tänk på smutsen och bacillerna.
- Ja, ja. Kom nu. - Hans Christian...!
- Ja, herrn? - Två mjölk.
Så gärna.
Nu rör du ingenting, Ulrik.
- Vi måste få honom i såpvatten. - Jag skulle hälsa från far och mor.
- Far ska till Pistian. - Landshövdingens årliga gyttjekur.
Morfar har gikt som kapten Vom.
Håll händerna stilla!
Elisabeth, ta hand om honom. Och Regitze har inte varit förkyld?
Nej, som du ser så har vi undgått alla lurande faror.
Vi har återvänt levande från Fyn.
- Han heter Kvik. - Det är en snäll hund.
Om du kommer hit ska jag visa dig en sak.
Håll den. Högt upp. - Sitt vackert, Kvik.
- Där ser du. Vad heter du? - Daniel.
Som han i lejongropen. Då klarar du en liten en som Kvik.
Ska vi försöka en gång till? Högt upp. - Sitt vackert, Kvik.
Där ser du. Precis som i lejongropen.
Spetsen gör underverk på den blå, fröken Fernando Møhge. Varsågod.
- Om jag kunde få hem det. - Självklart, fröken Møhge.
- Hälsa er mor. - Nu har hon ju fyllt 96.
Den vägen ska vi alla vandra. Se upp för steget!
Flytta dig, pojk! - Och vi skickar varan.
Fröken Jørgensen, Arnold ska gå till fröken Fernando Møhge med det här.
Och ni önskar?
Jag reser bland annat för Villerøds Fabrikker i Fredericia.
Jag kan visa er det senaste i färdigstickade tröjor.
Om ni vill sälja något får ni vänta. Här är kunder. Ställ er där borta.
- Frun? - Det gällde tyg till en fin klänning.
- Fin klänning, sa ni? - Kanske något vinrött... av ylle.
Det ska inte vara vinrött i år.
I år används voile och crepe de chine.
- Om nu inte frun vill ha velour? - Det är ylle jag behöver.
Ni sa ju fin klänning. Ursäkta.
Fröken Jørgensen, tar ni över?
Vad kan jag stå till tjänst med?
- Är manufakturhandlaren inte inne? - Nej, damerna får nöja sig med mig.
Ulrik, kom nu här.
- Vad gör du? - Väntar.
- Vad heter du? - Daniel.
Ska du med hem och leka?
- Vart ska den pojken? - Med hem och leka.
Är du förkyld?
- Laura väntar med chokladen. - Vi måste få iväg den där pojken.
Honom har vi sett förut. - Vad heter du?
- Han heter Daniel. - Som han i lejongropen.
- Han är inte förkyld. - Du får komma en annan dag.
Ulrik måste upp nu, för annars hinner han inte dricka sin choklad.
Jag var tvungen att säga till henne att det här var Damernes Magasin.
Ska vi nöja oss med strumporna?
- När kan jag tala med chefen? - Chefen håller lunchrast.
- Hur länge varar den? - Efter maten sover chefen middag.
Ni behöver inte redogöra för en handelsresande vad chefen gör.
Ska jag säga att han är där uppe för att han har en ung fru?
Nej, han sover middag nu.
Om en halvtimme kanske. Nej, du får inte ringa mer.
Där kommer Albert. Adjö, far.
Albert, sover du inte?
- Jag väntar ju på dig. - Ett ögonblick bara.
Jag kommer strax!
Jag går till tennisbanan.
Kom ihåg att vi ska på middag hos Varnaes klockan halv sju.
Har ni varit hos fröken Møhge? Det tog tid.
- Får jag komma tillbaka strax? - Ville ni inte tala med chefen?
- Han är handelsresande. - I vad?
Jag kommer från Villerøds Fabrikker i Fredericia...
Fröken Jørgensen provar den gröna tweeddräkten på konsulinnan Holm.
Det skulle ni ha sagt med en gång. - Fru konsulinnan, kan jag hjälpa er?
- Adjö. - Går ni nu? Ni har väntat i en timme.
Ja, vill ni tvunget ödsla bort er tid...
Den är ingalunda bortödslad.
- Se vad jag har gjort. - Placeringskort. Har du målat dem?
- Man får utnyttja det man kan. - Nästan för romantiskt för översten.
- Vilket arbete för tolv personer! - De kan ha dem som bokmärken sen.
Där är de igen. Pojken och den där mannen från stationen.
- Är Olsens hus till salu? - Som de slarvar med disken...
- Ja, sadelmakaren är död. - Den arma kvinnan.
Och han höll just på att klä om gammelfarmors Christian VIII-soffa.
Här är damm överallt. Tur att du kom hem.
- Sadelmakaren... Vad händer nu? - Soffan är skickad till Köpenhamn.
- Det var hans fru jag tänkte på. - Jag tror att hon säljer.
Det här måste diskas om.
- Det här ska göras om. - Det är något frun har kommit på.
Det ska bara göras om.
Fröken Friis vet nog hur frun ser på rengöring och baciller.
- Snart måste barnen kokas. - Nu räcker det, Agnes!
Det med nyckelhålen var inte klokt.
- Vilka nyckelhål? - Alla nyckelhål.
När ni hade rest på semester kom frun på-
- att alla nyckelhål skulle tvättas med sprit och bomullspinne.
- Precis som barnens öron. - Min syster är mycket renlig av sig.
Det är inget att skämmas för. - Din mun borde också tvättas.
Med sprit och bomullspinne.
Fröken Friis vet mycket väl att frun är snurrig.
Jag vill inte höra mer. Gästerna kommer om två timmar.
Där har vi ju advokat Varnaes.
God dag! Är min bror inne?
Goddag, Holmdal! Vi ses.
Jørgen! När kom ni?
Vi intog Postgaarden för en timme sen.
Minna bredde genast ut sig.
- Får jag bjuda på ett glas? - Precis vad jag behöver.
Jag med. Strax så... Skål.
- Hur är det? - Som vanligt. Trodde du annat?
- Jag menade där hemma. - Det var det jag menade. En extra?
Går det an? Farfar ser inte ut att tycka om det.
Gamle Hansen. Honom har jag alltid varit rädd för.
Tänk, han heter baske mig Hansen. Det får du inte nämna för Minna.
- Varnaes var ju släktgården. - Vi har varit gifta i sju år.
Hon har fortfarande inte kommit över att hon är född "von". Skål.
- Och Maude? - Det påminner mig...
Jo, Maude mår bra. Hon har börjat måla igen.
Det kan ju inte bli värre än den där.
Den av far? Jag har vant mig.
När du ska upp och hänga blir det nog med öronen i pannan.
Som de målar nuförtiden. Vi var på en utställning...
Varför åker du aldrig in och ser på Köpenhamn?
- Tar en tur med lillebror. - På utställningar?
Det var inte precis det jag menade.
Är du aldrig rädd att det ska växa mossa på dig?
- Ibland sover jag bara fyra timmar. - Jag ligger utan att kunna sova.
Skillnaden är bara att du ligger i din egen säng.
- Vad gör du? - Hans Christian...!
Elisabeth, det här eller pärlorna?
- Jag hade tagit pärlorna - Ska inte gardinen dras för?
Jo, men jag stod och tittade. Nu sitter han där borta, pojken.
- Bara han inte väntar på Ulrik. - Varför skulle han göra det?
Där är hans far. Han har varit inne hos änkan.
- Kan inte du hjälpa mig, Elisabeth? - Jo.
- Då får ni besked i morgon. - Tack.
Mina två vackra damer...
- Gästerna kommer om 20 minuter. - Jag hinner med allt.
Nu kladdar han ner hela badrummet. Han är inte bättre än Ulrik.
Och allt ståhej är för hans bror.
Det är inte var dag familjen får en folketingskandidat.
Nej, Jørgen är duktig och ska nog klara det.
Elisabeth, vad är det egentligen med dig?
- Maude, jag har sett honom. - Vem?
- Arne. Jag har mött honom. - Var, Elisabeth?
En kväll när jag var med far och mor i skogspaviljongen.
- Talade han med dig? - Nej, det kunde han inte göra.
- Han spelade i orkestern. - I skogspaviljongen!
Där ser du. Vi hade alla rätt. Det blev aldrig något av honom.
Du har väl inte knutit kontakt med honom igen?
Nej, du kan vara helt lugn. Nu är han gift och har två barn.
Fröken Elisabeth Friis... Vinst i damlotteriet.
Doktorn får fru Møhge på andra sidan. Säkert om hon skulle dö.
- God afton. - God afton.
- Jag tar kläderna. - Tack.
Vi har saknat er. Men det är ju härligt på Fyn.
- Just det, ni är från Svendborg. - Ta med mig nästa gång som tolk.
Akta, så jag inte tar er på orden.
- God afton, kära frun. - Där är far.
Så möts vi igen under fanorna. - Herr advokaten...
Frun...
- Albert. - Svärfar.
Här har vi den lokale kvacksalvaren!
- Korsbaeks svar på Djingis khan. - Du får skylla dig själv, far.
God afton, Victoria. Albert, ska det där nu vara modernt?
Jag tillmötesgår bara kvinnornas krav.
Albert behöver resa till Paris.
Vem behöver inte det? Vad säger ni, herr advokaten?
Och doktorn?
Jag drömmer om en resa till New Orleans.
Dr Hansen är intresserad av jazz.
Jag trodde att ni var musikalisk!
Där har vi tant Møhge. Då kan vi gå till bords.
Tant Møhge...
Boldt, den här ska snart bytas.
Jag ska duka upp bordets fröjder till en högt ärad pensionär.
Kan du sticka "rökt sill"?
Kan du "snaska mus"? Kan du "äta råttor"?
Den här vägen med din storasysters sommarlön.
Du ger, Røde. Det går lika långsamt som på ett ålderdomshem.
Vad nu? Naturbehov böjer vi oss för. Trampa nu inte på Kvik.
Han får inte sluta som bokmärke.
Herr Schwann, middagen är serverad. Gula ärtor med fläsk, så kanske...?
Ni kan ge mig en bayersk öl.
- Det är pojken från i förmiddags. - Ett enkelt och muntert strävsamt liv!
Han glömmer aldrig folkhögskolan.
- Ska ni med tåget? - Vi ska till Naestved.
Hem till mor?
Vi kommer från Jylland. Min fru är död.
Har ni inte lust att spela fyrmanna?
- Tack, men jag spelar inte kort. - Boldt, en till herrn där borta.
- Tack, jag dricker inte bayersk öl. - Det var som fan.
Jag svär inte heller.
Men det finns en sak som ni kanske kan berätta för mig.
- Hur är det med handeln här i stan? - Grishandeln?
- Nej, manufaktur. - Det har vi inte mycket av här.
- Vad säger din fru, Fede? - Hon beställer hem från katalog.
- Men Damernes Magasin då? - Det är bara för fint folk.
Sätter man foten där blir man trampad på tårna.
Arnesen har ärvt butiken. Han är inte mycket värd.
Han blev gift med överstens dotter.
En liten nätt en... Där har vi 7.15.
Jag åt fem smörgåsar och äppelkaka.
Och två pilsner och en akvavit. Det blir 3,85 kr.
- Har frun väntat med maten? - Vi ska äta brunkål och fläsk.
Får jag slå mig ner?
- Och ni har inte heller barn? - Min fru vill gärna vänta.
Lyd ett gott råd. De barn man får nuförtiden är förskräckliga.
På Fernandos tid hade vi ordentligt tjänstefolk.
Ska vi hälsa? Fru Arnesen. -Aage.
Du har blivit en stor pojke.
Hans föräldrar är så trevliga.
Aage jobbar på sin fars fondmäklarfirma i sommar.
I Köpenhamn?
- Då blir det tyst i stan. - Ja, han är en munter typ.
- Av god släkt. - Den bästa.
- Om vi bara kunde sticka. - Tyst, de är inte döda allihopa.
Varför i helsicke... i himmelens namn måste det gå ut över fotfolket?
- Fråga inte mig, överste Hachel. - Är det inte era partikamrater?
Min syster vill gärna hälsa på er och er bordsdam.
Men flottan får allt de pekar på. De oduglingarna!
Vi har ätit gödkalven och resterna är utburna-
- men vi ska hälsa på husets förlorade son.
Min lillebror Jørgen, som valde Köpenhamn framför Korsbaek.
Nu har vi fått, om inte hela, så i alla fall halva Jørgen tillbaka.
Han har hela tiden varit styrelseledamot i banken-
- men nu ska han bli konservativ kandidat här i Korsbaek-distriktet.
Jørgen, det hade glatt far och kanske framförallt farfar.
Det gläder oss att du ställer ditt kunnande till förfogande-
- för det parti som vår familj alltid har tillhört.
Vi behöver människor som du.
Särskilt efter det senaste trista valet.
Vi lyfter våra glas och önskar Jørgen lycka till-
- i sina ansträngningar att få bort Stauning igen.
Jørgen är nästan säker på en ministerpost.
- Stauning sitter inte perioden ut. - Väljarna måste tänka.
Mor har svårt att förstå att vi inte längre har Estrup.
Fast nu har vi ju Jørgen.
Det är en stad med gamla släkter, så hela handeln ligger på få händer.
Pengarna med.
- Det kan Røde hålla föredrag om. - Banker då?
Finns bara en. Och där finns inget att hämta om man inte är insättare.
- De gamla släkterna hänger ihop. - Vi skriver ju 1929.
- Inte här i stan. - De vet inte att Stauning blev vald.
Inte än.
- Det är det radikala packet! - Vad sa han?
Han tolkar militärens känslor, tant Møhge. Militären!
Militären? De borde göra något åt tjuvpacket.
Mor vågar inte gå ut utan att ha alla sina smycken på sig.
Tiderna är sådana. Armén är svag.
Vem är ynglingen min dotter har till bords?
Unge Holmdal. Han är volontär i banken.
- Jaså... volontär? - Hans far är en av Jørgens vänner.
Jørgen har alltid fullt upp.
Jag förstår inte att han hinner med politiken.
Bra att offra sig. Jag har känt honom sen han var pojk.
Om ingen offrar sig, var slutar vi då?
Nej, i egenskap av landshövding har min far talat med kungen om det.
Jag undrar vad kung Christian och drottning Alexandrine tänker nu.
- Albert ska betala 6% i skatt. - Ja, tänk om vi slapp undan med det.
Hans Christian, fråga pigan när hon kommer med steken.
Men tant Møhge, vi har ju hunnit till desserten.
Mor fyllde 96 i förra veckan. Är det inte fantastiskt?
Jag föreslår att vi skålar för min gudmor-
- fru Fernando Møhge. Ska vi hurra för henne?
Länge leve Møhge! Hurra, hurra, hurra!
- Varför ropade de nu? - Vi ropade "hurra" för dig, tant.
- Hur sa? - För dig!
- Räckte det? - Ja, och vi fick lite.
Jag tog en cigarr till er.
- Vad ropade de om? - De pratade politik.
Jag kan kanske förlåta Hans Christian-
- att han som äldst tog över barndomshemmet.
Men att han stal dig, Maude, det ska jag sent glömma.
Du har ju en vacker fru själv.
Jovisst, eftersom det nu inte kan vara på annat sätt.
Du blommar inte bara själv bland oss vid detta vackra bord.
Nej, du ger oss alla en blomma.
Som påminnelse om att du inte bara är värdinna, hustru, mor-
- utan också konstnär. Mina damer och herrar...
Ska vi resa oss och utbringa ett trefaldigt leve för vår värdinna?
Länge leve Maude.
Den mannen är osedlig. - Misse, släpp honom!
Låt bli mina ben!
Bevare mig.
Det är ju Regitzes hårband, Elisabeth.
Hur hamnade Ulrik under bordet?
Där har vi tåget till Naestved.
Får jag önska herrn en lugn och välsignad natt... på ärtorna?
- God afton, herr Boldt. - God afton.
Det var tåget till Naestved. Det är det sista.
Tack, men jag har bestämt mig för att stanna. Kan vi stanna här?
Det gör mig detsamma. Men vad sägs om ett rum?
Jag har suttit och sovit förut.
Är det inte hårt för pojken? Jag har själv en lika stor unge.
Det påminner mig om att jag måste... Då ses vi nog igen.
Det tror jag. Efter det ni har berättat.
Kvik, kom här.
Vi kunde nog prata mer om det.
Ni och pojken kan följa med hem och sova hos mig i natt.
- Det är otroligt vänligt av er. - Jag litar på er.
Trots att ni varken spelar kort eller dricker öl.
- Eller svär. - Det måste vi ta med.
Ni är raka motsatsen mot en karl som jag lyckligtvis blivit kvitt nu.
Han spelade både kort och drack öl, men för mycket av båda.
Bor han helt ensam här i huset?
Nej, de andra sover. Nu ska vi två också sova.
- God natt, min gosse. - God natt, far.
Nu räcker det. Hör du det, Ulrik?
God natt.
Jag sätter in ett kok stryk på din bankbok i morgon.
Säg till Agnes att hon ska göra klart l'hombre-bordet.
Jag erbjöd Jørgen att följa med ut på mötena.
Man ska stå sida vid sida när han ska ut till väljarna.
Är det inte så, Jørgen? Jag har sagt att du inte behöver resa ensam.
Men Jørgen tror inte att jag orkar. Jag har vunnit många ridtävlingar.
Ska han rida? Møhge red också när han skulle köpa korn.
Jørgen, du kan köpa Fernandos skimmel.
- Till vad, tant Møhge? - Skimmeln är död.
Hur vet du det? Den måste finnas nu när Jørgen ska rida runt.
- Den såldes 1895. - Det var en häst i sin bästa ålder.
Jag ska inte rida någonstans, men det var en vacker tanke.
Varför säger din fru då att du ska rida?
Det sa jag inte!
Hopplöst. Om ändå doktor Hansen hade tagit med sina jazzskivor.
- Hur så? - Då hade vi kunnat dansa.
Kan inte ni spela? Jo! Vad sägs om den här?
Den har jag hört. Jag kan försöka.
Ja, nu kommer det.
Ja. - Kom.
Du kan ju försöka, Misse.
Hans Christian, om det ska dansas så får det bli i matsalen.
Allt damm och så luften här inne...!
Victoria, sluta med det där!
Misse, uppför dig ordentligt!
Jag heter Ellen. - Mor, pojken har vaknat.
God morgon, Daniel. Vi ska strax äta frukost.
Fin morgonöverraskning, va, Ellen?
Din mormor säger att jag aldrig kommer hem med något.
- Det är vänligt av er. - Vi tycker om gäster.
En gång kom jag hem från marknaden med björnföraren.
Med björn och allt!
Ja, bara vi aldrig ser fler björnar här i huset.
Min dotter har ärvt sin fars kvicka huvud.
Herr Andersen-Skjern här dricker varken öl eller brännvin.
Min far kunde ofta bli full.
Ellen...
Ät nu din frukost. Sen kan du visa Daniel dina höns.
De bruna är mina. Vi hade med dem på Nykøbing.
Har din far suttit i fängelse? Det har min, men det är en hemlighet.
Det är fint här. Här har ni det bra.
Ja, men jag har inte tänkt mig att stanna här hela livet.
- Vad hade ni då tänkt er? - Jag vill lära mig något.
- Daniel ska med sin far in till stan. - Kommer de aldrig tillbaka?
Jo, det tror jag bestämt.
Om vi får komma.
Kvik, kom.
Ingeborg är vår enda dotter.
Hon vill till handeln. Vi tyckte att hon skulle på hushållsskola.
- Det skadar aldrig. - Säg inte det.
Det var där hon träffade den skitstöveln så hon fick gifta sig.
Postassistent med dyra vanor.
Den slöfocken har kostat mig över 7000 kr.
Bevare mig väl.
- Men nu är det över. - Och vi fick Ellen för pengarna.
Nu stannar grishandlaren hos sadelmakaränkan.
Tre omgångar såpvatten! Annars får du frun på dig.
Olsen har bara varit död i åtta dar.
Se nu till att sätta igång. Se upp med baljan där.
Och blomkrukan är från herrns gammalfarmor.
- Varför ligger de här här? - Det är placeringskorten frun målade.
Nu sitter den där pojken igen på trappan.
Är det något att hänga upp sig på?
Det här går inte. Frun ligger till sängs.
- Vad hade hon gjort utan fröken? - Då hade hon tvingats gå upp.
Herr Schwann?
Vi kan fortfarande se på kollektionen från Villerød.
- Hur så? - Handelsresanden är kvar i stan.
Det blir nog inte det sista vi ser av honom. - Varsågod.
Adjö.
Nu kan du resa dig, Daniel. Det är här vi två ska bo.
Text:Thomas Jansson Prima Vista
Ansvarig utgivare: Anders Melin